PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
DÍL 9
Je to moc krásné.
Já vím.
Dan-i, máš teď něco?
Můžeme se sejít?
Eun-ho, venku sněží.
Díváš se na to?
EUN-HO, VENKU SNĚŽÍ. DÍVÁŠ SE NA TO?
Sníh mi někoho připomíná.
EUN-HO, VENKU SNĚŽÍ. DÍVÁŠ SE NA TO?
Že by měla tak napilno?
Eun-ho zase neodepisuje.
Místo „miluji tě“
řekl Soseki Natsume: „Ten měsíc je krásný.“
Té noci jsem si na něj vzpomněl.
O tom autorovi jsem ti řekla já. Vzpomínáš?
Fakt si to pamatuješ.
Proto jsem ti řekl,
že měsíc je krásný.
Teď jsem to řekl znovu.
Řekl jsem ti,
že sníh je krásný.
Je krásný, viď?
Copak? Najednou ti připadám přitažlivý?
Pojď sem.
Ach, ty jedna.
Řekněme, že tě přitahuje nějaká žena.
Jenže je o osm let starší,
rozvedená a s dítětem.
Tebe by to neodradilo?
Mě to neodradilo.
Tohle mě vůbec netrápilo.
Tys chodil i s rozvedenou?
Vzpamatuj se.
Co když se mi líbí dál?
Vzpamatuj se, povídám!
Právě se stalo, díky tobě.
Je tak zabedněná, že neví, co cítím.
Já...
se...
Já se...
ti líbím?
Proč neřekl ne?
Totiž,
měl přece říct,
že nelíbím.
Málem mě odhalila
a hned na místě odmítla.
Co to znamená?
Spojím se s vámi, až bude smlouva připravená.
Jistě.
ÓDA NA HUDBU VÝSTAVA
Hele, Eun-ho. Musíme si promluvit.
Proč neodpovídáš?
Jak ses mohla zeptat tak přímo?
Prostě řekni ne.
Není to tak, že?
Určitě jsem si to popletla, viď?
Takhle to bude pro oba jednodušší.
Jestli tě to uklidní, klidně uvažuj takhle.
To si děláš legraci?
Pojď. Dneska to musíme dodělat.
Odpověď zní ne. Spokojená?
Tak pojď.
Začnu číst.
„Učím se skrývat za tvými domněnkami.“
Tak co to mělo znamenat?
- „Ostatní si myslí, že mě neznají.“ - Dělal to tou tužkou?
„Ostatní si myslí, že mě neznají.“ Tady tečka.
„Mějte na paměti, že vaše domněnky o mně
jsou vždy mylné.“
Soustřeď se, ano?
Odpověď zní ne, říkám.
- Jak se to chováš ke staršímu? - Tohle už mě unavuje.
Je to zvláštní.
Když jsem se ti
pár minut opírala hlavou o rameno,
rozhodně jsem cítila něco zvláštního...
Rozhodně ano.
Něco zvláštního? Co jako?
Jako by mě něčí ruka...
laskala na tváři.
Chrápala jsi. Mělas nemravné myšlenky ve snu?
Nechrápala jsem.
V životě jsem nechrápala.
Jasně, to zrovna.
A číst jsi uměla, ještě než ses narodila, viď?
Hele, přečti mi to znovu.
Musím to přečíst celé znovu.
„Učím se skrývat za tvými domněnkami.“
Tečka.
Chci se jen zeptat:
Pokud se mi líbíš, co pak?
To je absurdní.
Co je na tom absurdního?
Muž prostě chová city k ženě.
Čti dál. Zítra musíme do práce.
Tak jo.
„Ostatní si myslí, že mě neznají.“
Ale nemáš být nadšená, když řeknu, že k tobě něco cítím?
Kde seženeš kluka jako já? Jsem bezvadná partie.
Hezký a chytrý.
A moje knihy jsou bestsellery.
Všichni mi říkají...
Říkají, že jsem génius, ale já jsem skromný.
Potřeboval bys vyprášit kožich.
Měla bys o tom přemýšlet, Dan-i. Jestli mě přijmeš...
- O čem? - Já...
- To bolí! - Co?
Budu na tebe hodný.
Měla by ses mi líbit?
Máš se mi líbit?
Jestli ano, poddáš se a budeš se mnou chodit?
Nedovoluj si ke mně.
Vlastně jsi dost roztomilá, Dan-i.
A nádherná.
Miluju tě, Dan-i.
Ne, vážně.
Přestaň blbnout, ano?
Vážně tě musím srovnat násilím, abys dostal rozum?
Čti dál.
„Mějte na paměti, že vaše domněnky...“
Myslela jsem, že máte jiné plány.
Já si myslel totéž. Někomu jste psala.
Zřejmě se vám ten člověk neozval.
Proč být v takový den sám?
Moje řeč.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Tohle je pro pana Kima.
A tohle pro paní Go. Další pro ni. Toto je pro Eun-ho.
Chci říct pro pana Cha.
Pro pana Cha.
A tenhle...
Ten je pro pana Kanga.
AUTOR KANG BYEONG-JUN
To je od fanouška?
Ahoj, kámoško! Dlouho jsme se neviděly.
Jak se máte, paní Seo?
Nech toho. Jsme přece kamarádky.
Nebuď taková.
Buďme kámošky. Hele, jak že to děláš?
- Trochu jinak. - Cože?
Takhle?
Musíš mít napilno.
Už jste digitalizovali rukopis, kámoško?
Ano, kámoško.
Tak hajdy zpátky do klubu.
Trénuju, aby mě nezastínila Gangnamská tygřice.
Co říkáš? Dobrý?
To bylo fakt sexy, holka.
Předvedu ti svůj motivační taneček. Jen tobě.
Fakt jo?
Do toho!
Ten konec je super.
- Do toho! - Do toho!
Ahoj, kámoško.
Dobrý den, paní Go.
Jak se vám daří?
Dokončili jsme s panem Cha
digitalizaci rukopisu paní Yu.
K dnešnímu dni se vracím do práce.
Syn pana Oh má dnes první narozeniny.
Musíte vybrat dárek.
Co bych měla koupit?
Vy na něco přijdete.
Něco luxusního a nápaditého.
Neptejte se a vyřešte to.
Rozumím. Odpoledne to zařídím.
Náfuka jedna. Je fakt protivná.
TVŮJ VESMÍR
To je Tvůj vesmír, že?
Přesně tak. Musíš být na něj hrdá.
Kniha vypadá báječně.
Hezká. Ukažte.
Už jsem poslal profesoru Kangovi výtisk přímo ze skladu.
Mockrát děkuju.
Už na něj čeká.
- Prosím. - Dělala jsem si starost,
ale vypadá nádherně.
Congratulation...
- ...for celebration. - Blahopřeji.
Díky moc.
- Blahopřeji. - Paráda.
Pane Kime, tady je nové vydání Tvého vesmíru.
Je ještě horká.
Cítím to. Voní jako bestseller.
Taky to cítím.
Myslím, že si povede velice dobře.
To jste přesně vystihla, Dan-i.
Chcete se vsadit, kolik se prodá výtisků?
Dobrý nápad. Co kdybyste řekl číslo první?
Myslím, že se prodá všech 5 000 výtisků.
Takže hned začneme s dotiskem?
Vždyť ještě ani neleží na pultech.
ŘEDITELKA GO YU-SEON
Právě jsme dostali finální vydání Tvého vesmíru.
Budu venku.
Počkejte, Dan-i.
Zdravím vás, profesore. Máte tu knihu?
Vyšla moc pěkně, přesně podle plánu.
Ani nemusím dodávat, jak skvěle je napsaná.
A jsem ráda, že je vázaná.
Vypadá oduševněle a na úrovni. Jistě upoutá...
Prosím?
Okamžik, prosím.
Slečno Song, ten Tvůj vesmír...
KANG GYEONG-JU
V LETECH 1998-2006
BYL V NÁRODNÍM ÚSTAVU METROLOGIE V USA.
Ano, právě jsem to zkontrolovala.
Ano, pane profesore. Chápu.
Hae-rin!
Neposlala jste ještě tu knihu panu Kangovi, že?
Pane Kime, já mu poslal výtisk přímo ze skladu.
Měla jste to na starost. Proč jste to pustila bez ověření
autorova životopisu?
To je životopis autora chystané knihy Tvůj vesmír.
Dopište tam další detaily.
Jistě.
Dvakrát jsem ověřila všechno, co jsem dostala od paní Song,
i to, co jsem tam dodala já. Teprve pak jsem to odeslala.
Co je tam špatně?
Chybí tam důležitá informace, Ji-yul.
Jaká?
Tady stojí, že v letech 1998 až 2006 byl v národním ústavu.
To působí dojmem, že tam byl zavřený.
Ale on tam pracoval jako fyzik.
Jak mohlo z textu vypadnout „jako fyzik“?
Promiňte. Měl jsem ten životopis znovu zkontrolovat,
než jsem zadal příkaz k tisku.
Je to moje vina. Omlouvám se, pane Kime a paní Go.
Jistěže je to vaše vina.
Jste třetí rok asistentkou manažera,
takže už vás běžné úkoly nezajímají?
Pokládáte je za ztrátu času, viďte?
Připadá vám práce jako zábava,
když si myslíte, že už umíte dost?
Chcete odejít?
Upřímně se omlouvám, paní Go.
Chyby v životopise nelze brát na lehkou váhu.
Omluvte se písemně, Hae-rin.
Dobře.
Moc mě to mrzí. Vyřeším to.
Probůh.
Hae-rin, takové chyby se vám nestávají.
- Tak to prostě přelepte. - Ne, musíme to vydat znovu.
Profesoři dokážou být na svůj životopis velmi hákliví.
Ano, souhlasím.
A profesor Kang je obzvlášť malicherný.
Když jsem předloni připravoval jeho přednášku,
začaly mi ze stresu padat vlasy.
V tom případě nezbývá než všechno vydat znovu.
To jako všech 5 000 výtisků?
Vybrali jsme vázanou verzi,
takže vyměnit jen obálku by bylo nápadné.
Ale není plýtvání všechno vyhodit?
Proč nevyměníme jen obálku?
Přelepka by nás stála mnohem míň.
Jenže by to nevypadalo dobře, takže...
No teda...
Hej.
Ji-yul.
Do zasedačky. Hned.
Co to je?
Co se teď stalo?
Odkud má to sodžu?
Držte se, Ji-yul.
SODŽU
Propána.
Vyhoďte to, Dan-i.
Dobře.
A vy ostatní jste nic neviděli, ano?
Panu Kimovi ani paní Go nesmíte nic říct. Víte to, že?
Ji-yul je vyřízená.
Budu stručná, Ji-yul.
I kdybych to vysvětlovala sebevíc, vy to stejně nepochopíte.
Byla bych ráda, kdybyste prostě
napsala výpověď a odešla.
Ale záleží na vás, je to váš život.
Ovšem těch 5 000 výtisků... Jako by mi trhali kusy těla!
V žádném případě je nemůžu vyhodit.
Do zítřejšího rána všechny přelepíte.
Řeknete mi, jak se to dělá?
Už to nějak vymyslím.
Mami, já se bojím.
Tady Song Hae-rin z nakladatelství Gyeoroo.
Chtěla bych objednat nálepky.
Hae-rin.
Velikost a obsah vám pošlu e-mailem.
Vážně to chcete udělat?
Ne, přenechám to Ji-yul.
Na té knize jsem pracovala rok.
Nemůžu dát všechno do stoupy jen proto, že jsme vynechali...
jediné slovo.
To nemůžu dopustit.
Taky ty knihy nechci přelepovat.
Ale nemůžu nechat z 5 000 knih nadělat cáry papíru!
Měli jsme udělat náklad jen 2 000.
A neměli jsme ji dělat vázanou.
Ji-yul.
Běžte do skladu a zařiďte to.
Hae-rin, ty přelepky necháš poslat do skladu?
Ano.
No vida, paní.
Po té koupeli vypadáte mnohem líp.
Proč se tak nerada koupete?
Celou jste mě zmáčela.
Ale osvěžilo vás to, že? Propána.
To ti ta paní pořád dává při koupání tak zabrat?
Ne, jen trochu.
Měla bys toho nechat, mami. Trápí mě to.
Musíš dbát na svoje zdraví.
Neslyšels, co mi říkal doktor?
Že mi nic není.
Z rakoviny se člověk úplně nezotaví.
Zůstat doma by bylo horší.
Nejsem tu kvůli práci samotné,
ale abych se já sama cítila líp.
Kdykoliv sem přijdu, cítím velký vděk.
Přežila jsem jen díky tobě.
Bral sis ve škole volno a staral se o mě.
Tak choď jen jednou týdně.
Mimochodem, včera sněžilo.
Měl jsi rande s tou vysokou dívkou?
Proč se ptáš?
Ukaž mi její fotku.
Slíbils, že mi ji ukážeš.
Vyfotím ji příště.
Ale místo toho...
Tady máš dárek.
To je obraz Ju Mi-hyeona.
Vidět ho osobně je lepší.
Pojďme tam spolu, než výstava skončí.
Díky, Seo-june.
A tuhle knihu jsem nedávno navrhoval.
Říkal jsem si, že by se ti mohla líbit.
Díky, Seo-june.
Co říkáš?
Nebere mi to kartu.
To není možné.
Tak zaplatím touhle.
- Ta taky nefunguje. - Cože?
Tak...
Tady. A co tahle?
Ani jedna nefunguje.
Chybí mi 300 wonů, pane.
To je dobrý.
Tady jsou ty kreditky.
Dobrý den, jsem z nakladatelství Gyeoroo.
Kvůli těm nálepkám?
- Tamhle jsou. - Díky.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
To zvládnu.
Zvládnu to. No jasně.
Promiňte. Kam si můžu pověsit kabát?
Kabát? Vezmu vám ho.
Chvilku tady počkej, holka.
Ať nepřijdeš k úrazu.
Mami, mám to tu zabalit?
Stejně mi zas tolik neplatí. Nemám radši přijet domů?
Můžeš mi sepsat výpověď.
To snad ne! Musíš tam vydržet aspoň tři měsíce.
Jestli se chceš vdát,
musíš tam pracovat nejméně tři měsíce.
Dnešní chlapi nemají ženy bez práce rádi.
Na svatbě se budeš moct vyfotit s kolegy.
A navíc nechceš, aby si tcháni mysleli, že jsi nezaměstnaná.
Výpověď můžeš dát po svatbě.
Mami, můžeš mi aspoň obnovit kreditku?
Nemám peníze ani na cestu domů.
Mami.
Mami!
Ano, dobře.
Díky.
Poslouchejte, dostali jsme další objednávky na dvě knihy.
Tou první je...
Ta je moje! Tu jsem redigoval já!
To už je šestá dodatečná objednávka!
Co jsem vám říkal? Že si povede dobře.
Neblázni, to je jen díky dobré marketingové strategii.
Všichni odvedli skvělou práci.
A druhou knihou je...
OSAMĚLÝ HRAD V ZRCADLE
Jupí, to je moje kniha!
Úžasné, na moji knihu přišla objednávka!
- Blahopřeji! - Díky.
Ale gratulovat bychom neměli Song-i.
Potlesk patří spíš Kang Dan-i z podpůrného týmu.
Výborně.
Objednávky na knihu prudce stouply,
když dnes na webové stránce vyšla
její powerpointová reklama.
Podpůrný tým si vede skvěle.
Úžasná práce, Dan-i. Blahopřeju!
- Gratuluju. - Přinesla nám štěstí.
Jseš jednička.
Hezké.
DOUFÁM, ŽE SE TEN KLUK ZTRATÍ
NEMŮŽU SE DOČKAT, JAK TO BUDE DÁL
ÚŽASNÁ ZÁBAVA BEZ VÁHÁNÍ JSEM SI JI KOUPILA
Konečně jsem nějak pomohla firmě.
Bezva.
Do toho!
Nemáš jít někam kupovat dárek?
Už se chystám.
- Tak prosím. - Děkuji.
- Díky - Díky.
Na shledanou.
Máte v plánu požádat někoho o ruku, pane?
Ne, to ani ne.
Božínku, nejste vy Cha Eun-ho?
Vaše knihy opravdu zbožňuju.
Jsem už dlouho vaší fanynkou.
Vaše nedávná série Lidé
je moje oblíbené čtení!
Minutku.
Přejete si, pane?
Rád bych koupil náhrdelník.
Samozřejmě.
Nemusí být v dárkovém balení. Vezmu si ji takhle.
Je pro bratra.
Dám si ji semhle.
Dobře. Díky.
Ahoj, Eun-ho.
Jsem v obchoďáku.
Cože? Ty jsi tady taky?
Proč? Kde jsi?
Co se děje?
Proč mám za ním přijít?
Který se ti líbí nejvíc?
- Pro koho to je? - Do toho ti nic není.
Musím ji znát, abych ti mohla něco doporučit.
Každá žena má jiný vkus.
Ale krásné věci se líbí všem.
Tak já ti o ní něco povím.
Má drobnou tvářičku
a její krásné oči, nos a rty k její tvářičce dokonale sedí.
Stejně jako její osobnost.
Má dlouhý krk a velké oči.
Pořád je strašně zvědavá a snadno propuká v pláč.
Ale když jde o věci, které má ráda,
bývá velmi smělá a přímočará.
Stručně řečeno,
je krásná a milá.
- Takhle bys to shrnula? - Mužům záleží jen na tomhle.
Taky nám jde o krásné tělo.
Ty jeden...
Tak řekni. Který se ti líbí nejvíc?
Tenhle vypadá dobře.
Co říkáš ty?
Můžeme si ho zkusit?
Ano.
Odhrň si na chvilku vlasy.
Já?
Tak ukaž.
Je krásný. Moc ti sluší.
Neuhýbej.
Vracíš se do práce?
- Ano, samozřejmě. - Já jedu do školy na přednášku.
Ty nejdeš?
Cože? Jo, jasně. Už musím.
Zatím ahoj.
Co s tím Eun-ho je? Proč se chová tak divně?
Řekl, že se mu nelíbím.
Dělá si ze mě legraci?
Dan-i.
- Můžu si půjčit sešívačku? - Jistě.
- Prosím. - Díky.
SMLOUVA NA NÁVRH OBÁLKY
SONG HAE-RIN
Pane Ji, dnes bychom měli podepsat tu smlouvu.
Přijedu za vámi.
Dan-i, podáte mi hrnek?
- Díky. - Slečno Song.
Jste jednička.
Vážně jste jednička.
EUN-HO
Hae-rin, už nikdy nepij v kanceláři.
Příště to bude za důtku.
Eun-ho nikdy nic nenechá jen tak, viďte?
Což mi připomíná...
Když jste pracovali na rukopisu paní Yu,
jaké to u něj doma bylo?
Myslíte jeho dům?
Byl tam někdo další?
Ne, nebyl.
Takže jen vy a pan Cha?
Ano.
Ten Eun-ho je rošťák. Já to věděla.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Mají se vůbec odlepit?
AUTOR: KANG GYEONG-JU
Páni, já mám hlad.
Moment! Stůjte!
Dan-i, no jistě. Moje nejtalentovanější kolegyně
má reflexy jako bohyně.
- Jedete domů? - Ne, vybírám si přesčas.
Taky máme kolegyni potížistku.
Taky jsem jela za Ji-yul.
Koukám, že kolegové uvažují podobně.
Ale vy raději nejezděte.
- Proč ne? - Protože jedu já.
Čím víc lidí, tím líp.
V práci jste možná dobrá,
ale pro skryté narážky moc citu nemáte.
Ji-yul je tam sama a já jedu za ní.
Co se podle vás stane?
Ji-yul je sama a já taky. Takže my dva
můžeme nějakým kouzlem splynout.
To pak ale do půlnoci nestihnete.
Paní Go vám něco nechala na stole. Viděla jste to?
- Cože? Paní Go? - Ano.
- Kdy? - Vy jste to neviděla?
To snad ne!
Probůh, co budu dělat?
Radši se na to mrkněte.
- Lhal jsem. Nashle zítra. - Lhal?
Úspěch.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
Tohle přijde nahoru.
Kuřátko moje!
Poškrábala ses.
To muselo bolet. Promiň.
Song Hae-rin, ježibabo jedna.
Mohla sis to zkontrolovat sama!
Kde je Ji-yul?
Ji-yul, kde jsi?
Ji-yul?
Ji-yul!
Ji-yul.
Park Hoone!
Nebuď moc dojatá.
To je jídlo, viď?
Umírala jsem hlady.
A tenhle lokál mám ráda. Nemůžu se dočkat.
A já jsem vosk?
Jistěže ne. Vidím, že jsi tu taky.
Hoone, jseš můj zachránce.
Díky!
Tak se pojďme najíst.
Koupil jsem suši.
Dobrý den.
Tu knihu jsem redigovala.
Četba knihy vám někdy
prozradí leccos i o redaktorovi.
Tak jsem si vás proklepl.
A co si o mně myslíte?
Svéhlavá, ale flexibilní.
Snadno vystihne podstatu.
Mluvím o té knize.
Ale vy jste jistě taky taková.
Umíte číst v lidech.
Jak jsme se bavili, tady je smlouva na tři knihy
včetně rukopisu paní Yu.
Zbylé dva tituly si můžete vybrat.
SMLOUVA NA NÁVRH OBÁLKY
Mám ještě podmínku.
Prosím.
S ostatními se mi nepracuje dobře.
Rád bych pracoval mimo váš grafický tým.
Samozřejmě.
Taky nemám rád, když mi lidi nosí jiné knihy
a tvrdí, že se jim líbí grafika.
Jen tím dávají najevo přání,
abych přišel s něčím podobným.
Rozumím.
Posloucháte mě vůbec?
Odpovídáte strašně rychle.
Neberu to na lehkou váhu. Prostě to přijímám.
Mám ráda náročné lidi, kteří vědí, co chtějí.
Hlavně ať je kniha kvalitní, ne?
A tady je ještě jedna smlouva.
SMLOUVA NA NÁVRH OBÁLKY
V čem je rozdíl?
Tahle je na tři knihy,
kdežto tahle na pět.
Co kdybyste nám navrhl pět obálek?
Slibuju, že odvedu dobrou práci.
Děláte knihy ráda?
Ano.
Já taky.
Tak mi tu smlouvu dejte.
Vy jich vážně uděláte pět?
Ano. Zdá se, že máme s redaktorkou společnou vizi.
A co deset knih?
To zatím ne.
Podepišme jich rovnou deset.
Říkám, že nemůžu.
A co osm knih?
Já tě taky potřebuju.
Jsi jediná, kdo mě dobře zná.
Ano, jsem chlap.
Dokonce skvělý chlap.
Co to povídáš? Máš mě.
Pořád opakuješ, že nemáš kam jít.
Přestaň s tím.
Já jsem tvůj domov.
Ke mně můžeš kdykoliv.
EUN-HO
- Eun-ho? - Kdy dorazíš domů?
Proč?
Jen se ptám.
Jsem ještě v práci.
Dobře.
Co to bylo?
Vracíte se do kanceláře?
Ne, jedu k panu Cha. Bydlí v téhle čtvrti.
Tak pojeďme spolu. Mám to po cestě.
Vy víte, kde bydlí?
Už to tak vypadá.
Co si teď počnu?
- Tak šťastnou cestu. - Jistě.
- Hezký večer. - I vám.
Eun-ho, to jsem já.
Říkal jsem ti, ať sem nechodíš opilá.
Nechtěj, abych to říkal znovu.
Nikoho tu nemáš.
Lhal jsi, že s někým bydlíš.
A navíc jsem dneska nepila.
Tvoji kolegové nevědí, že bydlíš u něj?
Ne.
Dneska jsem podepsal smlouvu s Gyeoroo,
jak jsi chtěla.
Tak se budeme vídat častěji.
Jasně. Už jsi večeřela?
Nezajdeme se najíst?
Jasně.
Mimochodem...
nepřišla ti moje zpráva?
No, totiž...
Měla jsem toho moc a zapomněla jsem odpovědět.
Ani nevíš, kolikrát jsem se díval na displej, jestli jsi odepsala.
Tak pojďme.
Tradá! Hádej, co to je.
Ji Seo-jun podepsal smlouvu.
Za to si zasloužím pochvalu.
Udělá nám pět knih.
To je skvělé.
Co se děje?
Vadí ti, že jsem tady?
Ji Seo-jun bydlí tady kousek,
- takže po podpisu... - Hae-rin.
Zapomněla sis tady knihu.
Tu od Pascala Quignarda.
Od Pascala Quignarda?
Vezmi si ji, když už jsi tu.
Kdy jsem ji tady zapomněla?
Druhý regál.
Vedle Pár připomínek k vládnutí lidu.
Idiote.
Pořád nechápeš, že jsem ti to tam nechala schválně.
Tady je.
PRO HAE-RIN
Hae-rin, přečetl jsem všechny dopisy, které jsi mi tu nechala.
On věděl, co k němu cítím?
Přesto se tvářil, že to neví.
Hlavou mi vířily myšlenky.
Mám náš vztah nějak definovat?
Mám mezi námi zvětšovat odstup?
Taky jsem si kladl otázku, jestli je to pro tebe jediný způsob.
Ale ať jsem přemýšlel sebevíc, odpověď asi byla jiná.
Tvé city ke mně byly nádherné a vzácné,
a tak jsem je nechtěl zlehčovat.
Žena, kterou už tři roky znám,
je vášnivá, svědomitá a nádherná.
Proto si najdeš někoho lepšího, než jsem já.
Někoho, kdo tě bude ctít.
Kdo tě nechá zazářit.
Kdo tě učiní šťastnou.
Nebo kdo alespoň nebude předstírat, že o tvých citech nic neví.
Nechci ti zůstat ve vzpomínkách jako jeden z tvých milenců.
Raději ti budu skvělým kolegou.
A budu čekat.
Budu čekat, až si najdeš milého přítele.
Po tvém boku, jako příjemný kolega.
Díky za všechno, Hae-rin.
I za to, že se ti líbím.
Co jsem nastoupila do práce, nemám přítele,
takže jsem nikdy nedostala košem.
Všechno to byla lež.
Že jsme se pohádali a rozešli se.
Žádala jsem tě, ať mi něco koupíš a odvezeš mě,
jen abych si získala tvoji pozornost.
Ale co...
Tentokrát jsem košem dostala doopravdy.
Proto se musíš naučit vybírat si lepší muže.
Co to je? To jako fakt?
Nemůžeš mě odmítnout tak hezky.
O to je to krutější.
Takže ten čaj asi vynecháme, ano?
Dodrž slib.
Napsals, že budeš čekat, dokud si někoho nenajdu.
Potrvá dlouho, než dokážu překonat tohle.
KAPYONG
CAMELLIA
Něco tě trápí?
Jsi nějaká nesvá.
Ne, o to nejde.
Prostě nemám chuť.
Tebe něco trápí.
Svěř se mi. Umím skvěle naslouchat.
Myslím to vážně.
Svěř se, jinak budeš litovat.
Pověz mi to a hned se ti uleví.
Jde o práci?
Ne. Nejde o práci.
Měla jsem s sebou knihu.
Velmi starou knihu.
Jakou knihu?
Název zní Cha Eun-ho.
KAPYONG
Ano, už jsem na cestě.
Protože je velmi dobrá,
četla jsem si v ní pokaždé, když jsem se cítila
unavená, šťastná nebo prázdná.
Četla jsem ji tolikrát, že jsem některé pasáže znala nazpaměť.
Ale poslední dobou...
mi ta kniha přijde trochu zvláštní.
Zničehonic?
Ano, zničehonic.
Když čtu řádky, které jsem si předtím zvýraznila,
nechápu, proč jsem si zvýraznila právě je.
Tu knihu jsem četla nesčetněkrát,
ale když ji čtu znovu,
vidím věty, které jsem předtím neviděla.
Vlastně jsi dost roztomilá, Dan-i.
A nádherná.
Miluju tě, Dan-i.
Až teď si uvědomuju, že mi spousta řádků unikla.
Přijde mi, že čtu úplně novou knihu.
A není to tím, že jako čtenářka
se teď díváš na věci jinak?
Já?
Dobré knihy takové jsou.
Když si znovu přečteš knihu,
kterou jsi četla v deseti letech, připadá ti úplně jiná,
protože ses změnila ty.
Kniha samotná se nezměnila.
Jsem si jistý, že ses změnila ty.
Změnilo se
srdce čtenářky.
- Tady jsi. - Jak je na tom?
Právě usnul.
Ale po tom pádu je vážně zraněný.
VYSVĚTLOVAT NĚKOMU CITY JE TĚŽKÉ JAKO PŘEKLÁDAT STARÉ PÍSEMNOSTI.
KAŽDÝ JSME MĚLI RÁDI NĚCO JINÉHO,
ALE TO UŽ JE JEDNO, PROTOŽE JI MILUJI.
SPOLEČNĚ NĚCO PROŽÍVAT JE VZÁCNOST, NEBOŤ TO MŮŽE VÉST K DALŠÍM VĚCEM.
INSPIRATIVNÍ KNIHA NEMUSÍ INSPIROVAT I TEBE, TAK SI NAJDI JINOU.
DAN-I JE DŮKAZ, ŽE VŠECHNO MÁ SVŮJ DŮVOD. NELZE JI NEMILOVAT.
ŘEKLA: „JEN TY JI MŮŽEŠ NAPSAT.“ TO DÍKY NÍ JSEM TÍM, KÝM DNES JSEM.
O SAMOTĚ JSEM MYSLEL NA DAN-I.
V HLAVĚ MÁM TOLIK MYŠLENEK NA NI.
Něco se ve mně změnilo.
Zřejmě jsem celou noc neviditelný.
Bylo fajn za tebou jen jít.
Kdykoliv jsem dostala košem,
vždycky tu byl někdo, kdo mě utěšil.
Měla by sis hledat jiného.
Potřebujete přítele? Proč pláčete v mé čtvrti?
Eun-ho už tři dny nepřišel domů.
Měla bych to ohlásit
a najít ho.
Přijedu, když řekneš, že se ti stýskalo.
Víš vůbec, jaký jsem měla strach?
Dan-i.
Chyběl jsem ti?